Jag heter Milla Jovovich och jag spelar drAbigail Tyler.
Filmen är en dramatisering av det som skedde i oktober 2000 i staden Nome.
Regissören har bland annat använt autentiska arkivfilmer.
Han fick dem av psykologen Abigail Tyler-
- som spelat in över 65 timmar på video- och ljudband.
Vi har ändrat namn och yrken på många av de inblandade.
Alla scener är byggda på autentiska inspelningar-
- eller dr Tylers redogörelser.
Du bestämmer själv vad du tror. Tänk på-
- att en del av det du ska få se är mycket oroande.
Slappna av. Jag ställer en fråga, så svarar du det du känner för. Okej?
Jag ska försöka göra det här så smärtfritt som möjligt.
Vad heter du?
DrAbigail Emily Tyler.
Var vill du börja?
Jag antar att... Efter det som hände min man Will-
- gick jag till min vän som också är psykolog.
Han heter dr... (namn utelämnat). Jag hade problem med att hantera-
- hur det gick till och vem som gjorde det.
- Tror du inte att du behöver mer tid? - Nej.
Det här är nåt... Jag måste göra det.
Jag måste minnas hans ansikte. Jag behöver det för att läka såren.
För mina barns skull måste jag veta att jag gjorde allt jag kunde...
...för att minnas. Ashley förlorade synen den kvällen.
Hon kommer inte att kunna se igen om hon inte accepterar vad som hände.
Ni har samma problem, men olika symptom.
Jag tror att det skulle hjälpa om jag kunde minnas mannens ansikte.
Så att vi kunde spåra upp honom och ställa saker och ting till rätta.
Få ett avslut.
Okej... Okej.
- Vill du att jag filmar? - Ja.
Att behandla en psykologkollega-
- är som att prata med sig själv.
- Det säger du alltid. - Gör jag? Herregud.
Okej.
Försök att slappna av och se till att du sitter bekvämt.
Lyssna på mig när jag räknar ner.
- Tio... ...nio...
...åtta, sju, sex...
- Ögonlocken blir tyngre... ...och tyngre. Fem, fyra...
- Nu är de nästan stängda. ...tre, två...
...och ett.
Mycket bra, Abbey. Mycket bra. Nu ska vi tillbaka i tiden.
Tillbaka till det förflutna.
Till natten den 2 augusti i år.
- Hur var vädret? - Det är varmt, varmare än vanligt.
Trots att det regnar.
Okej, bra.
Nu går vi tillbaka till när du var med Will.
Till strax innan inkräktaren kom in i rummet.
Vi älskar.
Det är skönt, det är så skönt.
Han somnar.
Bra. Vad hände sen?
Jag är vaken. Klarvaken. Och...
Vi ligger bara här.
Vad väckte dig?
- Åh, Gud! - Nån knivhögg honom!
I bröstet! Herregud!
- Det är blod överallt. - Försök att se hans ansikte.
Det känns som om vi frusit fast. Jag kan inte se det.
Abbey, Abbey.
- Det är blod över hela mig! - Lyssna på mig. Du är snart vaken.
Fem, fyra, tre, två, ett!
Abbey...
Om jag bara kunde se hans ansikte.
Han blev mördad och jag var där.
Det är naturligt att känna skuld, men det var inte ditt fel.
Det vet du.
- Okej. - Okej.
Jag tycker att du ska överväga att ta ledigt ett tag.
Då skulle du kanske kunna få klarhet i vad som hände.
Jag måste fortsätta studien. Den betydde mycket för Will.
- Det är vad han skulle ha velat. - Jag förstod att du skulle säga det.
Han skulle ha velat att jag avslutade den. Den betydde mycket för honom.
Hur länge hade det gått sen Will hade dött?
- Två månader. - Gick barnen i skolan igen?
Jag var tvungen att försöka att gå tillbaka till ett normalt liv.
Jag visste inte vad jag annars skulle göra.
- Kan man åka bil till Nome? - Nej, man måste flyga.
Det finns inga vägar dit.
- Några meddelanden? - Nej, men Scott väntar på dig.
- Hur varflygningen? - Det var skakigare än jag trodde.
- Det som skakar om en... ...ser man sällan i förväg.
- Det är ett bra ordspråk. - Inte varje vecka.
- Hej, Scott. Ursäkta att jag är sen. - Hej, dr Tyler.
Jag flög tillAnchorage imorse, så jag börjar sent.
Slå dig ner.
- Hur mår du? - Okej.
- Har du sovit? - Jag sover sämre.
Jag vaknar nästan alltid mitt i natten och sen ligger jag bara där.
- Hur dags brukar det vara? - Runt halv tre - tre på natten.
- Det är inget ovanligt som väcker dig? - Nej, inget.
Men det är en sak...
Det är en uggla. Vid fönstret.
En uggla?
En vit uggla.
Den tittade bara på mig.
Hur länge var den där?
I timmar. Vad jag än gjorde, så flög den inte iväg.
Den var inte rädd för mig.
Vad gjorde den?
Den stirrade bara på mig.
Hade du sett den tidigare?
Ja. En gång när jag var liten.
- Var det första gången? - Ja. Jag har sett den många gånger.
- Hur många gånger är det? - Varje natt den här veckan.
- Varje gång du går och lägger dig? - Jag tror att den kom in.
- Stod fönstret öppet? - Nej.
- Undrar hur den kom in. - Jag minns att den tittade ner på mig.
- Satt den över din säng? - Ja, jag tror det.
Det är så svårt att komma ihåg.
Det känns nästan som om det inte har hänt.
Som om det var en dröm. Som om jag bara drömt det.
Kan du komma hit imorgon?
Visst, om du tycker att jag borde det. Om det är viktigt.
Ja, det tycker jag. Jag tycker att det är viktigt.
Det är inget att vara rädd för, men det har skett märkliga sammanträffanden-
- och jag vill prova nåt nytt.
- Vad menar du? - Andra har haft liknande erfarenheter.
Jag tyckte så synd om min lilla dotter.
Jag känner mig ansvarig.
Konversionssyndrom är nåt som inte många förstår.
Det var en storförändring för oss.
- När blev Ashley blind? - Efter det som hände Will.
Hon förlorade helt enkelt synen.
- Hej, älskling. - Hej, mamma.
Hur gick repetitionen inför pjäsen?
- Vad är det? - Ingenting.
Kom.
Berätta nu vad som hänt.
- Ralph sa att jag bluffade. - Va? Att du bluffade?
Han sa att jag bara låtsades att jag inte kan se.
Han sa att jag bara ville att alla skulle tycka synd om mig.
Gud, tack för allt vi har. Vi ber dig att fortsätta välsigna vårfamilj-
- och att hjälpaAshley klara sina utmaningar-
- och hjälpa oss alla att läka våra sår. Amen.
- Hur dags är matchen imorgon? - Klockan sju.
- Vilka spelar ni mot nu igen? - Det har jag ju sagt. Browerville.
Förlåt, jag måste ha glömt det.
Pappa glömde aldrig.
Nej, men han är inte här längre.
Nej, det är han inte.
- Kan du acceptera det än? - Inte inför din syster, Ronnie.
- Vad pratar ni om? - Inget.
Hur pappa dog.
Du hjälper andra med deras problem.
- Du kan inte ens hjälpa dig själv. - Vad fan menar du?
Ronnie!
Mamma?
Vad menar han?
Tror du att han på nåt sätt klandrade dig för Wills död?
Ja, jag tror att han klandrade mig. Han sa-
- att jag inte kunde hjälpa honom, Ashley eller nån alls.
Han hade rätt.
Några förtsätter att ha svårt att sova.
Detta verkar ske över hela Nome.
Skälet till det är förtfarande okänt.
De kan inte ens sova under den mörka årstiden. Över 300 personer i Nome-
- har samma symptom. De vaknar av ingen uppenbar anledning.
När de vaknar är de oroliga, rädda och panikslagna.
Som om nåt snart ska hända.
- Pappa? - Nej, älskling.
Det är bara en inspelning av pappas röst. Kom hit.
Nu har jag dig. Kom upp på sängen.
Min lilla ängel.
Mycket bra, Tommy.
När jag räknat till ett kommer du att sova-
- och vara väldigt avslappnad.
Fyra, tre...
...två...
...och ett.
- Hör du mig? - Ja.
När sov du dåligt senast?
I natt.
Såg du ugglan?
Ja.
Bra. Hur såg den ut?
Tommy?
Jag... Jag minns inte.
- Minns du inte hur ugglan ser ut? - Nej.
Nej, jag kan inte se ugglan nu. Den är inte längre kvar.
- Flög den iväg? - Nej, jag tror att den...
Jag... minns... inte...
...att den överhuvudtaget... varit där.
Det är nåt utanför min dörr. Det tänker öppna.
Dörren öppnas!
- Herregud! - Herregud! Nej!
- Vad är det? - Herregud! Nej, nej!
- Nej, nej! - Nej, nej, nej, nej!
Tommy, det händer inte på riktigt.
Det händer visst på riktigt.
Har jag gjort det där?
Ja, det har du. Men det är okej.
- Vad såg du? - Ingenting. Ingenting.
Du sa att du såg nåt.
Nej, jag såg ingenting. Jag såg ingenting.
- Jag försöker bara hjälpa dig. - Om du vill hjälpa mig...
...så ta ut mig härifrån.
Jag måste åka hem. Jag måste åka hem. Jag mår bra.
Vem försöker du övertyga?
Såg du vad som gör att du inte kan sova?
Såg du ugglan?
Kan vi prata om det här nästa gång?
Ja, naturligtvis. Visst.
Prata med mig när du behöver.
Ja. Okej.
- Larmcentralen, vad har hänt? - Hjälp! - Lägg ner revolvern.
Ma'am? - Utryckning, alla enheter. Misstänkt beväpnad och farlig.
Jag vill ha hit ambulanspersonal. Koppla mig till huset nu.
- Tommy. - Vad är det som händer?
- Jag vill prata med Abbey Tyler. - Hon är inte här. Jag kan hjälpa dig.
Jag måste prata med henne!
- Hallå. - Kom till Tommys hus.
Han håller sin familj som gisslan och frågar efter dig.
- Ta hit henne. - Hon kommer nu. Allt blir bra.
- Ge mig telefönen. - Hon är här.
Är det här verkligen nödvändigt? Kan nån berätta vad som händer?
- Vad är det som händer, August? - Jag vill att du lugnar ner honom.
Sarah, Timothy och Joe har en revolver mot sina huvuden.
Av nån anledning vill han prata med dig.
Tommy? Tommy.
- Vad är det som händer? - Jag måste tyvärr göra det.
- Jag har inget val. - Det var helt overkligt...
...att vara där mitt i natten, mitt ibland alla polisbilar.
- Vi har alltid ett val, Tommy. - Inte nu.
Jo, du kan välja att bara sluta nu på en gång.
Lägg ner revolvern. Du kan sluta. Gör det innan nån kommer till skada.
Se på Sarah, Tommy. Se på din fru.
Se på dina barn. Du skulle aldrig låta nåt hända dem.
Jag vet vad som håller oss vakna. Om du sett det skulle du förstå.
- Vad såg du, Tommy? - Vi kommer aldrig att se det igen.
Vänta, Tommy.
Jag kan hjälpa dig. Prata med mig. Vi pratar så länge du behöver.
- Kan ni skjuta, så skjut nu. - Frun står i vägen.
Han lyssnade inte på mig och de tänkte döda honom.
- Jag kan inte höra dig, Tommy. - "Zimabu eter, zimabu eter."
"Zimabu eter." Vad fan betyder det?
Jag vet inte, men jag kan ta reda på det.
- Jag måste veta nu! Nu! - Jag lovar att ta reda på det.
- Jag ber dig! - Jag älskar dig.
Sätt fart! Sätt fart!
- Sätt fart! - Tommy! Fan!
Jag har svårt att förstå vad det var som hände.
Jag vet.
Så du vet inte vad han såg? Vad sa han till dig?
Att det han trodde han såg inte var en uggla, utan nåt annat.
- Var det vad som höll honom vaken? - Ja.
- Var han under hypnos när han såg det? - Ja.
- Hur vet han att det var verkligt? - Jag vet inte om det var det.
Så han kan ha gjort detta på grund av nåt han inbillat sig?
Jag vet bara att han trodde på vad han såg.
Jag har aldrig sett så mycket rädsla.
Hade han gjort det om du inte försatt honom i hypnos?
Vad menar du?
Utan hypnosen... Tror du att han skulle ha mördat sin familj ändå?
Det är en löjlig och kränkande fråga.
Det som är löjligt och kränkande är att en hel familj ligger på bårhuset-
- och mördaren hade precis träffat dig.
Det hade hänt förr eller senare ändå. Det var nåt han tryckte ner.
Under mina tretton år som psykolog har jag aldrig sett nåt liknande.
Abbey, varför kontaktade du inte oss om du misstänkte att han var labil?
Han var samlad när han lämnade mig. Jag hade inget skäl att tro...
- Jag ringde hans fru... - Och nu är hon död.
Jag tänker inte sitta och lyssna på hur hypnos orsakade det här.
Jag försökerta reda på vad som orsakade ett av Nomes värsta mordfall.
Det pågår nåt i stan vi inte förstår. Det händer nåt med folk...
Jag fattar inte vad du pratar om!
Jag sysslar inte med hallucinationer! Vad fan pratar du om?
Jag sysslar med kött och blod. Fyra ligger på bårhuset...
- Min man låg där och mördaren gårfri. - Du vet precis vad som hände Will.
Du måste hitta sanningen. I Nome finns fler olösta mord och saknade personer-
- än i nån annan stad iAlaska. Det som händer måste tas på allvar.
Sätt dig!
Du får avsluta den där hypnosstudien eller vad det är.
Vad du och Will än var ute efter. Den betyder bara olycka.
Jag struntar i hur viktig den är eller hur mycket ni har arbetat.
Du ska inte utnyttja våra invånare.
Jag kände mig ansvarig för att... (namn utelämnat)-
- och hans familj dog.
Vid den tidpunkten visste jag inte varför han hade gjort det.
Alla patienter sa att de sett samma uggla.
Tommy sa att hans minne av ugglan var felaktigt-
- och att han inte såg den mer. Att det var ett slags falskt minne.
Frågan är...
...om de andra känner likadant under hypnos.
Kommer de att se vad han såg?
Vi måste vara mycket försiktiga.
Vi kan inte förklara det som hände. Inte det som hände Will heller.
- Abel? - Jag ville bara kolla hur du mår.
- Har du flugit hela vägen? - Jag är orolig för dig.
- Det behöver du inte vara. - Vill du prata?
Jag hinner inte. - God morgon, Theresa. Kan du skriva ut det här?
- Ska jag ställa in dina sessioner? - Nej.
Hur mår du?
Jag vill bara komma igång.
Det kanske är dags att du tar ett steg tillbaka.
- Ta ett sabbatsår, kanske? - Jag gillar det ordet.
- Det låter inte som det det betyder. - Du måste få lite distans.
- Du kan inte fortsätta så här. - Jo, det kan jag. Och jag måste.
Det är det enda jag kan göra. Det är allt jag har.
Att ta reda på vad som orsakar allt det här. Jag kan inte...
Jag tror inte att det som hände Will och Tommys familj är en slump.
Jag tror inte... Inte i den här stan.
Får jag stanna och hålla ett öga på dig?
Eftersom du inte verkar vilja göra det själv. Det är ingen fara.
- Det finns mycket att prata om. - Vad hände Tommy?
- Jag kan inte diskutera... - Han är död.
- Du borde kunna prata om allt. - Det hade nåt...
Jag tror att det hade nåt med hans sömn att göra.
Jag är väldigt orolig. Förstås.
Det är det andra självmordet på ett par månader.
Jag vill också bli försatt i hypnos.
Vi måste veta om det är nåt jag inte minns.
Det bästa jag kan göra är att konfrontera det.
Vi har redan tänkt igenom det.
Om ni vill genomgå det här...
...måste vi... göra det väldigt försiktigt.
Går det bra om min kollega, dr Campos, är med och observerar?
- Javisst. - Okej.
Fem... Djupare... Du är helt avslappnad.
...fyra, tre, två, ett.
- När sov du dåligt senast? - Inatt.
- Minns du om du såg nåt ovanligt? - En uggla.
- Berätta om ugglan. - Berätta om ugglan.
Det... är en beige uggla.
Ögonen är stora, som...
Jag vet inte. Den ser inte ut som en vanlig uggla.
Scott...
Det finns ingen uggla.
Vakna, älskling. Hörde du?
Vakna.
Du... vaknar ju inte.
Det är nån utanför dörren.
- Berätta vad du ser. - Det är nåt där ute.
- Kan du se vem det är? - Inte vem. Vad.
Jag vet vad de är. De har kommit hela tiden sen jag var liten.
Vad är de?
De kommer att öppna dörren.
De kommer in utan att larmet går igång. Jag vet att jag satte på det.
Jag trodde bara de kom när jag tänkte på dem. Jag tänkte inte på dem inatt.
Scott! När jag räknat till tre kommer du att vakna. Ett, två, tre!
Scott! Vakna!
Här. Varsågod.
Jag är ledsen.
Det är otroligt.
Helt obegripligt.
Det är ingen brådska. När du är beredd kan du berätta vad du såg.
Jag såg dem.
- Vilka är de? - De kommer inte härifrån.
- Vad menar du? - Jag kan inte själv se det.
Jag har ingen kontroll.
Jag kan bara se ugglan, men det är ingen uggla. Jag...
Jag minns en doft. Som... rutten kanel.
Förstår du vad jag säger?
Det värsta var rösten jag hörde inuti mitt huvud.
De pratar så att man kan höra dem, men...
De pratar också inuti ens själ, som om man vore uppkopplad.
De tog mig till ett ställe. Jag minns inte vart eller vad de gjorde med mig.
Scott. Det räckerför idag.
- Jag är verkligen ledsen. - Det ordnar sig.
Jag kommer att kontakta sheriff August så att han vet att vi träffats.
Ja, tack. Gör det.
Okej.
Nu vet jag varför... (namn utelämnat) Gjorde det.
- Varför? - Man måste ha sett det.
Känt det... Vad det är.
- Vad är det? - Det allra värsta...
...man nånsin kan tänka sig.
Kom. Älskling.
Nu åker vi hem.
Vi åker hem.
- Vad fan var det där? - Abel...
Tror du på... teorier om bortföranden?
- Menar du kidnappningar? - Ja. Nej.
Nej. Inte...
Inte kidnappningar, utan bortföranden som...
Du menar väl inte av utomjordingar?
Jag tror att det var det vi nyss hörde. Statistiken är imponerande.
Will gjorde lite research. Vet du att det finns över elva miljoner-
- som har rapporterat att de sett ufon eller känner nån som gjort det?
Tanken på att det skulle vara verklighet är...
Med elva miljoner vittnen skulle man vinna vilket mål som helst.
Det finns lika många förklaringar och anledningar...
Väderballonger, reaktioner i atmosfären, synvillor...
I det härfallet kanske hallucinationer under hypnos.
Vi måste syssla med empiriska bevis och fakta. Vi kan inte...
- Abbey, bandet du gav mig... - Ta det lugnt, Theresa.
Jag vet inte vad det här är. Jag vet inte vad som händer.
Jag tänker inte lyssna igen.
Det var märkligt.
Jag måste ta det mycket försiktigt. Det som här är tragiskt.
Men det ärförtfarande oförklarat.
Och vad värre är... olöst.
Precis det som hände Will och...
Abbey?
Var det du?
Det är inte min röst.
Det är inte jag.
Hur reagerade du på det?
Efter den första chocken förnekade jag det.
Det kunde inte vara jag, min röst...
Vad hände sen?
Jag gick igenom det jag kunde klamra mig fast vid-
- nämligen fakta.
Jag åkte hem för att tänka igenom vad som hände under inspelningen.
Jag låg och sov i min säng när min dörr öppnades.
Nån eller nåt kom in i rummet.
Var det därifrån det kom?
En allergisk reaktion? Hur länge hade det funnits där?
Men vad eller vem det än var, så kämpade jag emot.
Men det var för starkt och förde bort mig.
Det blev alltför verkligt när jag tittade på golvet.
Jag såg klösmärken hela vägen fram till dörren.
Jag tog mig samman.
Jag varfast besluten att ta reda på vad det var som kommit in i mittrum.
Vad det sa, vart det tog mig och vad det gjorde med mig.
Jag lyssnade på bandet om och om igen-
- för att ta reda på vad som helst...
Nånting som kunde förklara vad det var.
Det var inte latin.
Det var inte grekiska. Det var inget språk som jag hört förut.
Jag kände... att det var nyckeln till allting-
- som hände... mig...
...och Will... och alla andra i Nome.
Sen hittade jag precis det jag letade efter.
- Hallå? - Hallå. Är det dr... Awolo...
Awolowa Odusami. Ja, det är jag.
Hej, jag undrar om ni känner till en dr William Tyler?
Nej, tyvärr inte.
- Okej... - Vem talar jag med?
- Jag... - Kan ni berätta vad ni heter?
- Hallå? - En man ringde från det här numret.
Han sa att han hette John.
- Det finns ingen John här. - Precis, jag vet.
Vad... Varför ringde han er?
Han ville ha en historielektion om gamla språk.
Jag...
Det var min man ni pratade med och...
...han har blivit mördad.
Dr... (namn utelämnat)...
Han lyssnade på mig. Han dömde mig inte.
Han försökte inte analysera mig.
Han lyssnade bara. Sen flög han till Nome.
Jag trodde det var akkadiska, men det är sumeriska.
Det anses vara den heliga Graal bland utdöda språk.
Men vi kan inte tyda alla ord.
De två sista orden betyder "vår skapelse".
"Utforska" är det första ordet.
Det sista ordet betyder "ödelägga" eller "förstöra".
"Vår skapelse", "utforska", "ödelägga" eller "förstöra".
- Ödelägga ellerförstöra vem? - Vi vet inte exakt vad som sägs.
- Det låter hur som helst aggressivt. - Det här är obegripligt.
Det är en inspelning av sumeriska.
Världens äldsta språk har spelats in i ditt rum.
- Vad var det som hände med mig? - Det oroande är att vad det än är...
...så låter vokalerna inte... vanliga.
- Mänskliga? - Vänta lite nu.
Vänta! Nu får vi inte gå för långt.
Det finns många skäl till att rösten ärförvrängd.
Jag drar inga slutsatser, men hennes röst lät som vanligt.
Bandet kan ha blivit överspelat. Det som fanns där innan kanske hörs.
Jag spelar inte över band.
Det förklarar ändå inte varför rösten pratar ett urtida språk.
Jag har studerat sumererna under lång tid och det jag funnit är...
...fascinerande.
På museum kan man se allt jag nu berättar.
Avbildningar av raketer som ser ut somApollo som åker iväg.
Skulpturer av män i rymdfarkoster och nåt som liknar syrgasmasker.
Och detta skapades 4000 år innan Jesus fanns.
Historier somfinns i Bibeln fanns i Sumer 6000 år tidigare.
Första Moseboken är hämtad från den sumeriska skapelseberättelsen.
Legenden om en utomjordisk gud har sina rötter i sumerisk historia.
Allt jag berättar kan ni hitta på museer.
Det är en sak att ha vilda teorier...
- Att utforska dem är nåt annat. - Du fårtycka vad du vill.
Men jag sysslar bara med fakta.
De kommerfrån tusentals år av forskning och insamling av information.
Slutsatserna kan diskuteras.
Tror du verkligen att du blev bortförd från ditt sovrum av utomjordingar?
Hallå.
Ta ett djupt andetag, Cindy.
Hej, Cindy. Detta är dr Odusami som ska hjälpa till.
Stig på.
Scott! Jag kom så fort jag kunde.
- I natt... - Ta det lugnt.
- Lugnt? Du vet inte... - Jag är här nu, Scott.
Du måste lugna ner dig, annars kan jag inte hjälpa dig.
Jag vill inte prata om det, men jag måste, jag måste.
Jag måste!
- Varför... - Jag måste.
- Vad är det här? Var kommer det ifrån? - Jag visste inte ens att det fanns där.
Kan vi ställa upp kameran?
- Jag vill inte att det här kommer ut. - Vi måste spela in...
...så att vi kan ta reda på vad som händer.
Jag vill inte gå under.
Det behöver du inte. Försök bara att berätta vad du minns.
Det finns saker jag måste komma ihåg, men...
Jag kan inte göra det utan...
Jag kan försätta dig i väldigt lätt hypnos. Okej?
Jag måste minnas och få ut det ur huvudet.
Det känns som om det grävt sig in! Jag kan inte längre tänka klart!
Det är ingen fara.
- Jag gör det. - Är du säker?
Okej. - Är vi beredda?
Okej.
Det är ingen fara.
Slappna av.
Det är många i rummet hos dig. Du är inte ensam.
Slappna av. När jag räknat ner kommer du att sova.
Fem, fyra...
...tre, två...
...ett.
Scott?
Abbey Tyler...
Svara.
Ingen idé... be. Jag... här.
Avsluta... studien...
- Vart ska vi? - Till North Carolina.
Varför ska vi dit? Jag har en match imorgon.
Packa!
Hallå? Jag tror inte hon vill prata.
- Vad är det? - Inget. Vi ska bara åka bort ett tag.
- Det ärAbel. - Jag ringer dig sen, Abel!
- Han är redan på väg hit. - Ska vi hälsa på farmor och farfar?
- De lever inte längre. - De är med pappa.
- Jag menar mormor och morfar. - Nej.
- Varför inte? - Älskling, sätt dig bara här...
...och låt mamma packa. Tack. - Det är på grund av pappa, va?
Ronnie, jag behöver din hjälp nu.
Ta din systertill hennes rum och hjälp henne att göra sig klar.
Mamma? Vad har du gjort?
Jag kommer.
Vad har hänt med Scott? Han är förlamad!
Tre ryggkotor i nacken är helt avslitna!
- Va? Du var med! - Jag kan inte förklara.
- Berätta vad som hände! - Jag försatte honom i hypnos...
...och det fanns nåt inuti honom som vred om hans kropp.
Det fanns nåt inuti honom som vred om hans kropp? Kan du bevisa det?
Det finns inte inspelat. Hela inspelningen förstördes.
- Hur ska jag kunna tro på det här? - Jag vet vad jag såg.
Vad du såg? Vad du gör är att du görfolk illa!
Jag förstår att du haft det svårt, men du ger mig inget val.
Du har rätt att tiga. Allt du säger kan användas mot dig i domstol.
- Nej, sluta. - Du har rätt till advokat.
- Jag ber dig, August. Gör inte så här. - Ryan.
Ryan, du kan inte... - Du kan inte föra bort mig från mina barn.
För inte bort mig från barnen.
August, jag vet hur det ser ut. Men jag var där.
- Jag såg det. - Du var där och såg vad?
- Det är nåt... Man måste ha sett det. - Skitsnack.
Den här kvinnan är inte kapabel att skada nån och det vet du!
Lugna ner dig och lyssna på mig.
Jag vet att det som händer här i Nome är skrämmande. Det vet jag.
Men du kan inte gripa henne bara för att du är rädd.
- Utmana inte ödet. - Jag såg vad som hände.
Ska du föra bort henne från hennes barn för nåt hon inte har gjort?
- Nu lugnar vi ner oss. - Snälla, snälla.
Du kommer att bevakas dygnet runt och du måste stanna här.
Om du så bara nuddar dörrvredet så griper jag dig.
Jag förstår. Tack.
Du följer med mig.
Tack.
Ta hand om mamma nu.
Ronnie.
- Ryan här. Jag är utanför Tylers hus. - Uppfattat.
De sa att... blev förhörda av... (Namn utelämnade).
...påminde honom om att människorförsvunnit.
Mord, saknade människor...
Dussintals. Det har skett där sen 1960-talet.
FBI har varit där då och då.
- Vad har det hittat? - Undersökningarna är resultatlösa.
Inget har klarats upp.
Vad tror du att det betyder?
De har olika kategorier för såna här saker.
Olika nivåer.
Kontakt av första slaget innebär att man ser ett ufo.
Andra slaget är när man ser bevis på det.
Sädesfältscirklar, strålning...
Det tredje slaget är när man får kontakt.
Men det fjärde slaget...
Det finns inget mer skrämmande än det fjärde.
Du förstår... Det är då man blir bortförd.
Jag tror att allt är delar av samma sak. Allt hänger ihop.
Med Will, med de saknade... Med allt i Nome.
Om en sån här sak drabbar Nome och mig...
...så tror jag... att det drabbar andra också.
Inte bara där... utan över hela världen.
I små och stora städer. De flesta vet inte ens om det.
- Att de blir bortförda? - Hur skulle de kunna veta det?
Hur kan de minnas vad de tvingats glömma?
Vad fan...?
Jag...
Det är nåt...
Herregud! Det är nåt somflyger här, sir.
Över Tylers hus.
Det drar... Det drar ut dem ur huset.
Det tar dem med sig!
Ni måste skicka hit nån. Ni måste skicka förstärkning.
Helvete!
Herregud!
Herregud.
Var är de? Vet du inte? Jag vill se videon.
- Det spelades inte in. - Kom igen! Skitsnack!
Ta dig samman, Ryan!
- Vad har hänt? - De tog mitt barn.
- De tog henne. - Ashley är kidnappad.
Jag vill ha hela huset genomsökt. Kalla in allihop. - Vad såg du, Ronnie?
- Inget. Plötsligt var hon borta. - Lyssna på mig.
En ljusstråle kom ner och de tog henne med sig.
De tog min flicka till himlen. August, jag såg det!
- De tog henne genom taket. - Vad fan är det som händer?
Alla försvinner ut ur rummet, förutom Ronnie och Abbey.
Sätt dig ner, Ronnie. - Sätt dig, Abbey. Jag vill prata med dig.
Fem timmar efter att jag gripit dig försvinner din dotter.
- Berätta vad som verkligen hände. - Ni hade en polisman utanför huset.
- Ja, och han såg ingenting. - Vad såg han?!
Ta in honom nu! Jag vill veta vad han såg!
- Ni skulle skydda oss! - Abbey, var är hon?!
Berätta var hon är! Var ärAshley? Var är hon?
Mamma! Kan du inte sluta?! Snälla, sluta bara!
Du har varit konstig sen Will dog.
Ni harfortfarande inte hittat den som mördade honom.
- Jo, det har vi. - Han ärfortfarande där ute nånstans.
Du blir av med vårdnaden om honom. Skaffa en advokat.
Jag hartröttnat på dig.
- Vi tar med Ronnie härifrån. - Nej, det gör ni inte alls!
Nej, nej, nej! - Älskling.
- Släpp mig. - Ni får inte ta min pojke!
- Han kommer att vara trygg. - Ni får inte ta min pojke!
Mina barn!
Varför gör ni så här?
Jag förstod att de inte skulle hitta henne. Jag skulle få göra det själv.
- Men du kunde inte lämna huset. - Det är inte det jag menar.
Jag vartvungen...
...att hitta ett sätt att komma direkt till dem.
Direkt till källan.
Jag vet vad jag såg, men jag...
Jag kan inte acceptera det.
Så be mig inte att göra det.
- Jag måste ändå göra det. - Men Scott...
Är det här rätt sätt?
Jag har inget val.
Jag vet att du inte har det.
Dina ögonlock känns tyngre.
Sju, sex...
...fem...
...fyra, tre...
...två...
...ett. Abbey?
Vi ska gå tillbaka tre dagar i tiden, till i tisdags.
- När du dikterade i ditt sovrum. - Ja.
Vad hände när du var klar med det?
Det ärförtfarande oförklarat och vad värre är... olöst.
Som det som hände Will.
- Sover du? - Ja.
Vad hände sen?
Jag ser en uggla... Den tittar ner på mig.
Är det samma uggla som patienterna ser?
Ja, men den ler.
- Jag tycker inte om när den ler. - Vad menar du med att den ler?
Jag vet inte vad jag menar. Jag vill inte veta.
Det ärför sent att glömma det du redan vet. Berätta vad du ser.
Det är ingen uggla!
Hjälp! Hjälp!
Nej! Hjälp! Hjälp!
Hjälp!
Abbey? Vad är det?
Gud, hjälpe mig. De ärför många.
Det bränner. Det gör ont.
Nej, nej! Snälla!
Den åker in i axeln.
Jag... driver igenom min vilja...
Vad är det? Vad menar ni?
...inte... värld... veta.
Ge mig mitt barn! Ge henne tillbaka till mig!
...barn...
Snälla, hon är mitt barn!
Ge henne till mig!
Barn... aldrig... återlämnat. Mitt...
Jag är...
...sanningen återstår...
Jag... frälsare... far.
Jag är... Gud.
Abbey, Abbey!
Såg du? Vad är det?
Herregud.
Zim. Ab. U e. Ter.
- Vad hände där i rummet? - De kom...
...och vi blev...
...vi blev...
De förde bort oss. Allihop. Sen förde de tillbaka oss samma kväll.
Vi minns inte vart de tog oss eller vad de gjorde med oss.
Till och med under hypnos så är allt svart.
Din röst, eller dess röst, sa att det var Gud.
- Vad tror du? - Jag tror...
Det är svårt, men jag tror-
- att det jag sett-
- och närvaron jag känt inuti mig-
- ligger bortom det man kan föreställa sig.
Det var...
...hopplöshet. Så det kan inte vara Gud.
Men det kan... Det kan låtsas vara det.
Ashley, då? Din dotter?
Hon... Jag var tvungen att återhämta mig efter den kvällen.
Det tog några dagar innan jag vaknade.
- Abel... - Det är... Det är ingen fara.
- Vad är det här? - Jag måste be om ursäkt.
Jag avskyr att behöva göra det här när du är i det härtillståndet.
- Det är okej. - Jag måste fråga dig en sak, Abbey.
Hur dog Will?
- Han blev mördad. - Nej, Abbey.
Han ska visa dig nåt som kommer att göra dig upprörd.
Men det måste göras.
Förstår du?
Detta är en mans huvud.
Han har använt det här vapnet.
Okej?
- Ja? - Han tog sitt liv, Abbey.
Han tog en pistol och sköt sig själv i huvudet. Det fanns ingen inkräktare.
Det fanns ingen kniv. Bara han och pistolen bredvid sängen.
Han var inte sån. Han skulle aldrig göra så mot oss.
Han skulle aldrig göra det mot sin familj.
Säg åt honom att han harfel. - Jag är psykolog.
Jag skulle ha vetat... Herregud.
- Jag skulle ha vetat om han tänkte... - Abbey.
Du kan inte klandra dig själv för nåt som hände i hans huvud.
Vem vet vad han fick reda på, vad han inte berättade?
- Vem vet vad som knäckte honom? - Nu vet du vad som verkligen hände.
Jag tänker be dig för sista gången. Berätta för mig.
Vad hände Ashley? Berätta.
Abbey.
Du vet vad som hände. Du var med om samma sak.
Men vi kom tillbaka och det gjorde inte hon. Abel...
Berätta för honom.
Berätta vad som hände.
Nånting tog min dotter.
Jag vet inte vad, jag vet inte hur.
Jag vet inte vad det var. Men du måste tro mig.
Du måste tro mig, jag ber dig. Jag ber dig.
- Jag ber dig. - Det är svårt att gå tillbaka.
- Tillbaka? - Tillbaka över linjen mellan fiktion...
...och verklighet.
Man kan inte bara sluta vara galen när man vill.
Sånt stannar kvar hos en. För alltid.
Så Will tog sitt liv?
Ja.
Varförtror du att jag eller publiken ska tro på dig-
- om mordet på din man bara var hallucinationer?
Det var inga hallucinationer.
Jag kunde bara inte... Det kan vara svårt att inse sanningen.
Och det som hände Will... Det var så jag hanterade det.
Vad man än tror, så ljuger inte inspelningarna.
Vi pratar om saker som... inte var normala.
(Namn utelämnat)... är död.
Ryggen på... (namn utelämnat) är av. Och Ashley ärförtfarande borta.
Detta är kalla fakta.
- Ja, det verkar så. - Jäklar också, det är det!
Du kan sitta där och spekulera-
- men jag måste hålla hoppet vid liv.
Jag måste tro på vad vi gör.
På min historia.
Att det ska hjälpa mig.
Jag måste tro att...
...hon fortfarande lever.
Att hon är i trygghet.
Jag måste tro att det finns en chans-
- att jag ska få träffa henne igen.
Hålla om henne igen.
Höra hennes röst.
Jag vill bara ha tillbaka min lilla flicka.
Hon är allt jag har.
Vi slutar där.
Dr Tyler.
Vi är klara för ikväll.
Sen 1960-talet har FBI besökt Nome över 2000 gånger. Det är mest iAlaska.
Tvåa kommerAnchorage, vars befolkning är 76 gånger större.
- Där har FBI varit 333 gånger. - Du bestämmer själv vad du tror.
Du bestämmer själv vad du tror.
DrAbel Campos arbetarfortfarande som psykolog iAlaska.
Han har vägrat att kommentera filmen och medverka i den.
DrAwolowa Odusami har en tjänst vid det prestigefulla Canadian University.
Han hjälpte till med sumeriskan, men tackade nej till vidare inblandning.
Han bekräftar dr Tylers vittnesmål.
Sheriff August pensionerade sig två år senare och bor nu i norraAlaska.
Han ville inte ha nåt med filmen att göra.
Ronnie Tyler är nu 22 år och tar fortfarande avstånd från dr Tyler.
Han fortsätter att klandra henne förAshleys försvinnande.
Dr Tylerfrikändes från alla anklagelser.
Även för anklagelsen om hennes dotters försvinnande.
Hon har ny flyttat till USA: S västkust.
Hon är sängliggande och står under ständig medicinsk övervakning.
Hon hävdarfortfarande att Ashley fördes bort av icke-mänskliga varelser.
Ashley har aldrig återfunnits.
- UFO-centret. - Jag har nåt märkligt att berätta.
Jag kommer att hamna på mental- sjukhus, det är nåt som är säkert.
- Vad hände? - Jag körde lastbil till Salt Lake City.
Jag körde in till sidan och gick ut.
Jag såg upp mot stjärnorna och såg flera stycken lågt på himlen.
De flimrade, liksom. Då kom jag på att det kunde vara ufön.
- Trafikledartornet i Portland, Maine. - Jag har en ufö-rapport.
Fyra människor var överens om att det såg ut som en hatt.
Jag såg nåt fantastiskt på himlen igår som jag inte har nån förklaring till.
Jag är säker på att 50-100 människor såg samma sak.
Jag är säker på att det hade 20 pulserande röda lampor.
- Det hade en vit lampa därframme. - Det var 30 meter ifrån mig.
Jag tyckte att det såg ut som nåt...
Jag kommer ihåg att jag såg det-
- men sen... kommer jag inte ihåg så mycket.
Jag såg ett starktrött ljus som sen blev blått-
- i reflexionerna från molnen. Jag hörde också ett starkt surrande ljud.
Min dotter är sju år gammal och sa att det varfyrkantigt.
Hon såg fyra röda ljus och ett vitt.
Vi hade ett plan på 35000 föt somflög västerut.
Ett av de rapporterade föremålen sågs på mycket lägre höjd.
Vi observerade ett okänt fenomen klockan 16.00 zulutid.
Vi observerade det i ungefär en kvart.
Föremålen befann sig 30 mil väster om San Francisco.
De flög koordinerat ungefär 15 mil ifrån varandra.
Hastigheten var över 2000 knop.
De flög med den hastigheten i ungefär 12 mil.
Sen saktade de ner och svängde 180 grader...
Det hade brandbilsröda ljus, gröna ljus, orange ljus.
Sen släcktes alla de ljusen och det lyste klart vitt. Det sicksackade fram.
Det flög från en sida av himlen till den andra.
Efter åtta till tolv sekunders bubblande-
- såg vi ett föremål åka rakt upp ur vattnet.
Det var ettrunt föremål.
Jag skickades till en plats där man sett ett ufö.
När jag kom dit såg jag ett stortrymdskepp i luften.
Det var runt och minst 25 meter i diameter.
Det svävade över ett hus.
Det lös klart som en stjärna, men ljuset blev svagare när det kom nära.
När det landade blev det orange. Det var ungefär som att titta på solen.
Sen såg det ut som när man släcker en fötogenlampa.
Jag och en vän var ute och flög, jag är pilot.
Jag såg ett föremål och det lös inte klart.
Det blänkte som polerad aluminium, som polerad metall.
...som en punkt som skickade ut flera strålar svart ljus.
Som negativt ljus. Många måste ha sett det.
Vi hade ett plan som såg ett ufö.
Piloten såg ett föremål ungefär 200 meterframför planet.
Det beskrevs som lådförmat.
När jag körde av vägen kom det stora föremålet mot vår bil.
Det var stort och svart...
Jag har aldrig trott på ufon men imorse såg jag minst nio med mina egna ögon.
Nu tror jag på dem! Ett orange och minst nio som lyste klart vitt.
Jag tittade på det och stannade-
- och det började röra på sig. Lamporna satt som en triangel.
Sen var det plötsligt borta.
Min lillebrorfyllerfyra nästa månad.
Igår pratade han med våra föräldrar-
- och sa att varelserna skulle ta honom.
Han sa att männen i stjärnorna skulle ta honom.
Han sa att stjärnan följde efter honom.
Man måste uppleva det själv för att tro mig.
Jag är rädd för att gå ut. Jag vet inte hur jag ska handskas med det här.
Det är så konstigt. Jag är rädd för att somna.
Tänk om de kommer tillbaka.
SLUT